Чинники, асоційовані з тривалим горюванням, ПТСР та тривожно-депресивним дистресом серед осіб, які втратили близьких під час війни в Україні - Лещук , Iryna; Бут, Tetiana; Зеленько, Yelyzaveta; Франкова, Iryna (Психосоматична медицина та загальна практика, 2025)
Вступ. Обставини війни супроводжуються умовами, що можуть бути причинами підвищеного психологічного навантаження, множинних втрат, порушення соціальних зв’язків. Це може сприяти формуванню симптомів розладу тривалого горя (РТГ), посттравматичного стресового розладу (ПТСР), тривожних і депресивних розладів. Метою дослідження було визначити чинники, асоційовані з вираженістю симптомів РТГ, ПТСР, тривоги та депресії у дорослих, які переживають втрату близької людини в умовах триваючої війни в Україні. Методи. У крос-секційному онлайн-дослідженні взяли участь 194 повнолітніх респондентів. Вони заповнили валідизовані опитувальники: для оцінки симптомів горювання (TGI-SR-ICD-11), ПТСР (PCL-5), тривоги та депресії (PHQ-4), тривожного та депресивного уникнення (DAAPG-5), дезадаптивних когніцій, пов’язаних з горем (GCQ-12), досвіду переживаної нереальності втрати (EUS), вираженості соматичних симптомів (SSS-8), дієвості копінгу (SCES+) та воєнного стресу (WRSS). У статистичному аналізі використовували зокрема метод множинної лінійної регресії з перевіркою статистичних припущень. Результати та обговорення. Модель пояснювала 73,5% варіації симптомів РТГ (R² = 0,735). Найбільш вагомими чинниками були дезадаптивні когніції, пов’язані з горем, тривожне та депресивне уникнення, нижча дієвість копінгу. Окремі аспекти досвіду переживання нереальності втрати та суб’єктивного виснаження також робили незалежний внесок. Сімейний статус був статистично значущим, тоді як освіта, після урахування інших змінних, не демонструвала стабільного зв’язку. Отримана багатофакторна регресійна модель щодо симптомів тривоги та депресії була статистично значущою та пояснювала помірну частку варіативності сумарного балу PHQ-4 (R² = 0,328; скоригований R² = 0,242). За результатами Type III (omnibus) тестів у моделі статистично значущий внесок мали стать, державна та соціальна підтримка, рівень освіти та ступінь стосунків з померлим. Для причини втрати спостерігався межовий результат. Кількість днів від останньої втрати не демонструвала статистично значущого внеску після корекції на інші змінні. Щодо чинників, асоційованих із вищим рівнем симптомів ПТСР, отримана багатофакторна регресійна модель була статистично значущою та пояснювала помірну частку варіативності сумарного балу PCL-5 (R² = 0,264; скоригований R² = 0,167). За результатами Type III (omnibus) тестів у моделі статистично значущий внесок мав ступінь стосунків з померлим. Для рівня освіти, вимушеного переміщення, причини втрати, соціальної підтримки та статі спостерігалися межові результати, які не досягали рівня статистичної значущості. Висновки. Дане дослідження робить внесок в розуміння взаємозв’язків між показниками психічного здоров’я (симптоми РТГ, ПТСР, тривоги та депресії) та соціо-демографічними, когнітивно-поведінковими факторами, та факторами, асоційованими з триваючою війною. Отримані результати підкреслюють важливість цільових психосоціальних втручань для осіб, які переживають втрату в контексті триваючої війни. Такі інтервенції будуть спрямовані на роботу з когнітивно-поведінковими факторами (зниження вираженості тривожного та депресивного уникнення, дезадаптивних когніцій, пов’язаних з горем, а також на зміцнення копінгових механізмів) та посилення соціальної підтримки. Ключові слова: розлад тривалого горя; патологічне горювання; посттравматичний стресовий розлад; депресія; тривога; коморбідність; чинники ризику; дезадаптивні когніції; тривожне та депресивне уникнення; копінг.