Психологічний компонент комплексної реабілітації військовослужбовців та ветеранів з проявами ПТСР - Пучина, Ольга (Психосоматична медицина та загальна практика, 2025)
Збройний конфлікт в Україні спричинив масштабні психоемоційні наслідки, особливо серед військовослужбовців і ветеранів, які зазнали бойового стресу. Психологічна реабілітація є ключовим компонентом відновлення цієї категорії населення, спрямованим на нормалізацію емоційного стану, корекцію когнітивних порушень та відновлення адаптивних механізмів. Дослідження охопило 60 чоловіків-учасників бойових дій віком 22-57 років із діагностованим ПТСР, які проходили комплексну реабілітацію впродовж чотирьох місяців. Діагностика здійснювалася за допомогою ITQ, 4DSQ та VAS, що дозволило оцінити рівень психотравматичних симптомів, емоційного дистресу та фізичного дискомфорту. Реабілітаційна програма включала психотерапевтичні методики (когнітивно-поведінкова терапія, EMDR, біосугестивна терапія, арт-терапія). Результати показали значне зниження симптоматики: частка осіб із ПТСР зменшилася на 22,5% (з 57,5% до 35%), КПТСР – на 17,5% (з 42,5% до 25%). За шкалою 4DSQ рівень дистресу знизився удвічі (з 80% до 40%), депресивні прояви – з 85% до 30%, тривожність – з 82,5% до 35%. Вражаючою є динаміка соматизації: зниження з 100% до 45% підтверджує ефективність втручань у зменшенні психосоматичних проявів. За шкалою VAS зафіксовано полегшення фізичного стану: кількість осіб із сильним болем зменшилася з 40% до 15%. Кореляційний аналіз продемонстрував високий негативний зв’язок між реабілітаційними заходами та рівнями депресії (r = -0,76), соматизації (r = -0,78) і тривожності (r = -0,73), що свідчить про значний позитивний вплив терапевтичного підходу. Водночас КПТСР продемонстрував слабший зв’язок (r = -0,54), що вказує на глибші нейропсихологічні зміни, які потребують тривалішого супроводу. Комплексний підхід до реабілітації, що поєднує психотерапевтичні, медикаментозні та тілесно-орієнтовані методики, підтвердив свою ефективність у зниженні симптомів ПТСР і покращенні адаптації ветеранів. Однак залишкова симптоматика вказує на необхідність довготривалих психотерапевтичних програм, орієнтованих на індивідуальні особливості психотравматичного досвіду. Подальші дослідження мають зосередитися на вдосконаленні стратегій реабілітації та впровадженні інноваційних підходів, таких як VR-терапія, для підвищення ефективності психологічної допомоги.