Психологічна дезадаптація та резилієнтність: досвід української молоді під час війни - Содолевська, Валерія (Психосоматична медицина та загальна практика, 2025)
Вступ. У зв’язку з повномасштабним вторгненням росії в Україну збереження психологічного благополуччя української молоді стало гострою проблемою. Стресові події та травматичні переживання під час війни призводять до зростання випадків депресії, тривожних розладів і стресових реакцій. Молодь є особливо вразливою групою, адже перебуває на етапі формування психоемоційної стабільності, що ускладнює подолання стресових ситуацій. Резилієнтність, як здатність адаптуватися до стресу та відновлюватися після труднощів, може виступати буфером проти негативних наслідків. Метою дослідження було визначити особливості дезадаптації та фактори резилієнсу в молоді під час російсько-української війни. Матеріали і методи. Дослідження проводилося на базі Дорожньої клінічної лікарні на залізничному транспорті №1 та кафедри медичної психології Національного медичного університету імені О.О. Богомольця. Було обстежено 146 молодих людей віком від 18 до 35 років, які пережили психотравматичні події під час війни. У дослідженні використовувалися психодіагностичні опитувальники: LEC-5, IES-R, PHQ-9, GAD-7, CD-RISC-10 та шкала якості життя CQLS. Для статистичної обробки даних застосовувалися тести Стьюдента, Манна-Вітні, кореляційний аналіз Пірсона та Спірмена, а також багатофакторний лінійний регресійний аналіз. Результати. Аналіз показав, що значна частина молоді мала високий рівень тривожності та помірно виражені симптоми депресії, що свідчить про стан дезадаптації. Резилієнтність виявилася обернено пропорційною до вираженості депресії та тривоги, а також до кількості травматичних подій. Старший вік і перебування в шлюбі були пов’язані з нижчим рівнем резилієнтності, що, може бути обумовлено накопиченням травматичного досвіду та відповідальністю за родину. Резилієнтність також позитивно корелювала з якістю життя, що підкреслює її роль як захисного фактора. Висновки. Результати дослідження свідчать про те, що українська молодь у воєнних умовах стикається з вираженими проявами дезадаптації, зокрема високим рівнем тривожності та депресії. Водночас висока резилієнтність сприяє кращій якості життя та пов’язана із меншим дистресом. Зважаючи на важливість резилієнсу в умовах війни, перспективною є розробка психосоціальних втручань, спрямованих на зміцнення резилієнтності молоді.