Порівняльна клініко-феноменологічна характеристика тривожно-депресивних розладів невротичного та органічного ґенезу з порушеннями сну. - Лященко, Юлія; Огоренко, Вікторія (Психосоматична медицина та загальна практика, 2024)
Анотація. В багатьох дослідженнях був встановлений двосторонній взаємозв’язок між дисомнією та психічними розладами, що підтверджує високу коморбідність між порушеннями сну та розладами тривожно-депресивного спектру. Слід зазначити, що безсоння може бути самостійним фактором ризику виникнення тривожно-депресивних станів. Органічна патологія центральної нервової системи ускладнює, видозмінює перебіг і прогноз психічних розладів, що розвинулися на її фоні. Метою даного дослідження є вивчення клініко-психопатологічних особливостей провідних синдромів у хворих з тривожно-депресивними розладами різного ґенезу з порушеннями сну. Методи та матеріали. Для досягнення поставленої мети було досліджено 120 хворих з тривожно-депресивними розладами різного ґенезу (60 хворих із розладами невротичного ґенезу та 60 хворих – органічного ґенезу). Дослідження проводилось за допомогою клініко-психопатологічного методу, який був доповнений Пітсбурзьким індексом якості сну (PSQI), індексом тяжкості інсомнії Ch. Morin (ІТІ), інтегративним тестом тривожності (О.П. Бізюк) (ІТТ), госпітальної шкали тривоги та депресії (HADS), шкали астенічного стану (ШАС) та методів описової і аналітичної статистики. Результати та обговорення. При аналізі порушень сну за індексом тяжкості інсомнії були встановлені достовірно гірші показники раннього ранкового пробудження, задоволеності сном, стурбованості поганим сном, якості життя у зв’язку з поганим сном в групах пацієнтів з розладами органічного ґенезу. Також у цих групах були достовірно гіршими компоненти тривалості сну, порушень сну, частоти прийому снодійних ліків за Пітсбурзьким індексом якості сну. Інтегративний тест тривожності показав, що хворі мали статистично значущо вищий рівень ситуативної тривоги порівняно з особистісною тривожністю у всіх групах спостереження. Щодо компонентів тривоги, то для ситуативної, вона досягалась практично рівним внеском основних компонентів (які знаходились в межах високого рівня вираженості), окрім компоненту соціальних реакцій захисту із статистично меншими значеннями серед усіх обстежених (який відповідав середньому рівню). Загалом хворі з тривожно-депресивними розладами органічного ґенезу мали достовірно вищі рівні астенічного та фобічного компонентів ситуативної тривоги та астенічного і фобічного компонентів особистісної тривожності, що мали високий рівень вираженості, а також компоненту соціальних реакцій захисту особистісної тривожності, який був в межах середнього рівня, в порівнянні з групами хворих з розладами невротичного ґенезу, де достовірно вищим визначався компонент емоційного дискомфорту ситуативної тривоги. У хворих з розладами органічного ґенезу була достовірно більш виражена астенічна симптоматика за шкалою астенічного стану. За результатами проведеного дослідження були встановлені клініко-психопатологічні особливості провідних синдромів тривожно-депресивних розладів невротичного і органічного ґенезу, що допомогає більш диференційовано підходити до лікування цих станів.