Мігрень і сон. Як формується їх взаємозв’язок? - Боженко, Наталія; Боженко, Мирослав; Ольга, Боженко (Психосоматична медицина та загальна практика, 2024)
Актуальність: Багато пацієнтів, які хворіють на мігрень, відмічають що сон має значний вплив на перебіг їхнього захворювання. Наявність зв’язку між мігренню та розладами сну вже століттями визнається клініцистами та епідеміологічними дослідженнями. Тим не менш, точна природа цього зв’язку, механізми, що лежать в основі залишаються не зовсім зрозумілими. Методи: Обстежено 64 пацієнти з мігренню, та оцінено взаємозв’язок між нападами мігрені і сну. Проведено аналіз потенційних патофізіологічних механізмів, які пов’язують мігрень і сон на основі аналізу публікацій з подальшим формулюванням основних підходів, щодо можливостей використання цього в щоденній клінічній практиці. Результати і обговорення: Лише 31,2% хворих на мігрень були повністю задоволені своєю якістю сну. Серед хворих на хронічну мігрень лише 7,7% були повністю задоволені своєю якістю сну. Хворі на мігрень відмічали такі порушення сну: недостатню тривалість, незадоволеність сном, важкість засинання, нічні кошмари, наявність денної сонливості. 32,8% хворих на мігрень відзначали порушення сну, як один з тригерів, що провокує мігренозні напади. Останні біохімічні та нейровізуалізаційні дослідження виявили структури центральної нервової системи та нейромедіатори, залучені в патофізіологію мігрені, а також важливі для регуляції нормальної архітектури сну, що свідчить про можливу причинну роль у патогенезі обох розладів дисрегуляції цих спільних нетворків. Дисфункція роботи гіпоталамуса та стовбурово-кортикальних мереж, а також глімфатична система можуть бути основними спільними ділянками, що залучені в патологічні механізми мігрені та порушень сну. На основі проведеного аналізу було запропоновано 10 пунктів, які можуть допомогти в буденній клінічній практиці. Висновок: Порушення сну та мігрень пов’язані між собою патогенетично і тому є дуже поширеними коморбідними захворюваннями. Сучасне розуміння нейробіологічних механізмів, що лежать в основі коморбідності мігрені із розладами сну, все ще є досить обмеженим, проте, можна припустити, що в основі патогенезу обох проявляється дисфункція роботи гіпоталамуса та стовбурово-кортикальних мереж, а також робота глімфатичної системи. Рутинна оцінка наявності скарг на порушення сну у пацієнтів з мігренню та застосування специфічних фармакологічних і немедикаментозних методів лікування порушень сну буде доцільним, оскільки може позитивно повпливати на зменшення тягаря мігрені.