Клінічні та УЗДГ кореляції у хворих на ішемічний інсульт iз маніфестацією вірусної інфекції в анамнезі - Турчина , Наталія; Черенько , Тетяна; Гелетюк, Юлія; Трепет, Лариса (Психосоматична медицина та загальна практика, 2020)
Мета. Метою роботи було вивчення структури вірусної і не вірусної інфекції у хворих на ішемічний інсульт, а також зв’язку між неврологічним відновленням і вираженістю церебрального атеросклерозу залежно від виду інфекційного агента Матеріали та методи. В дослідження увійшло 89 хворих із ГПМК за типом ішемії з анамнестичними клінічними проявами вірусної інфекції протягом 3 місяців до судинної катастрофи. Серед хворих 44 (44,9 %) чоловіки і 54 (55,1 %) жінки в середньому віці 62,08±1,29 років (від 36 років до 92 років).В 61 (81,9 %) хворого визначено ішемічний інсульт, у 28 (18,1 %) діагностовано TIA. Діагноз веріфікувався за допомогою магнітно-резонансної томографії (МРТ), тяжкість неврологічного статусу оцінювалась за шкалою Національного інституту здоров’я NIHSS (National Institute of Health Stroke Scale) в першу, 7-му та на 21-у добу Сироватка крові хворих досліджувалась на наявність ДНК вірусів герпесу, РНК вірусів грипу, аденовірусів, ентеровірусів, вірусів гострої респіраторної інфекції - аденовірусів, а також поширених невірусних інфекцій: мікоплазми, уроплазми, токсоплазми, хламідій. Застосовувались метод поліцитомеразної ланцюгової реакції (ПЛР) для екстракції ДНК та РНК вірусів із сироватки крові ( 6;8) та метод визначення ентеровірусних АГ в культурі клітин за допомогою імуноферментного аналізу (ІФА)( 21;24;40). Ступінь церебрального атеросклерозу визначалась за даними дуплексного сканування (УЗДС) брахіоцефальних артерій Застосовувались методи дискриптивної статистики Результати дослідження. Середній термін від клінічної маніфестації інфекції до розвитку інсульту в хворих із вірусною персистенцією складав 11,8±2,5 доби (від 1 доби до 90 діб). До 7 діб 32 (36,0 %) хворих, від 7 діб до 14 діб включно – 44 (49,4 %), понад 14 діб – 13 (14,6 %) Між терміном вірусної маніфестації і тяжкістю ГПМК існував слабкий проте достовірний зворотній зв’язок (r = - 0,237, р=0,025) Найчастіше в гострому періоді інсульту виявлявся HSV1 (51) 57% хворих, (р<0,05); персистенція HSV2 та HHV6 - в 38,2% та 32,6% хворих відповідно.У 84 (89,9 %) хворих спостерігалася комбінація двох різних вірусів HSV2 та HHV6. Найчастіше спостерігалася комбінація HSV1+ HSV2 29 (32,6 %) хворих р<0,05 Коефіцієнти кореляції між наявністю певних типов вірусів, кількістю стенозів та кількістю гемодинамічно позначених стенозів коливались від 0,19 при ГРВІ до 0,33 у разі поєднання HHV6-грип. Не виявлено достовірного зв’язку між тяжкістю неврологічного дефіциту на першу добу після інсульту та типом вірусної інфекції або її комбінації за виключенням aденовірусів (r =0,27, р= 0,01). Відсоток зниження балу NIHSS на 7-му та 21 добу від’ємно корелював з наявністю деяких вірусів та їх поєднань, зокрема герпесвірусів або їх асоціацій HSV1, HSV1+2; HSV1+2+HHV6. Висновки. Найчастіше в хворих на ішемічний інсульт із клінічною маніфестацією гострої вірусної інфекції в анамнезі (протягом 1-90 діб до розвитку симптомів ) виявлялись ДНК вірусів HSV1, HSV2, HHV6, ЕВV, СМV. Наявність стенозу магістральних судин в екстракраніальному відділі, кількість стенозів та наявність гемодинамічно значимих стенозів корелювали з наявністю вірусної персистенції HHV6 та/або асоціації HHV6 та грипу. Наявність HSV1, HSV2, HHV6 вірусів та/або їх асоціацій погіршує відновлення неврологічних функцій в динаміці гострого післяінсультного періоду.