Особливості функціонування пам’яті під час травматичних подіїв - Лагутіна, Софія; Суббота, Спартак (Психосоматична медицина та загальна практика, 2020)
Актуальність. Протягом життя люди стикаються з потенційно травмуючими подіями, що може призвести до виникнення психопатологічних проявів та психологічного дистресу, зокрема тривожних розладів, пов’язаних з травмою. Протягом першого місяця після експозиції до травматичної події може виникнути гостра реакція на стрес (ГРС), яка потім може трансформуватись в посттравматичний стресовий розлад (ПТСР). ПТСР є важким тягарем для системи охорони здоров’я будь якої держави, негативно впливає на фізичне та психологічне благополуччя людини, а також, безумовно, погіршує соціальне функціонування постраждалого. Інтрузивні спогади є одним з основних симптомів ПТСР, вони мають тривожний та нав’язливий характер, засновані на уявних образах про травматичну подію та є емоційно забарвленими. Моделі ПТСР продемонстрували, що саме інтрузивні спогади можуть активувати інші симптоми ПТСР. Виходячи з цього, можна зробити висновок, що інтервенції, направлені саме на подолання інтрузивних спогадів, матимуть позитивний ефект на інші симптоми ПТСР. Мета. Узагальнення сучасних даних з приводу особливостей функціонування механізмів пам'яті, що лежать в основі виникнення постравматичних стресових симптомів, систематизування та порівняння теорій формування травматичної пам'яті за останні роки, та ефективних інтервенцій, які можуть бути використані для профілактики виникнення ПТСР. Матеріали та методи. Було проведено якісний та кількісний контент-аналіз англомовної літератури за останні 15 років стосовно основних підходів до пояснення функціонування пам'яті під час травматичних подій, формування травматичних спогадів про травму. Пошук відбувався з використанням баз даних Pubmed, CrossRef. Висновки. Даний огляд узагальнює основні теорії, які пояснюють виникнення травматичних спогадів після стресової події, особливості функціонування пам’яті та обробки інформації. Здатність обробляти травматичну пам’ять є основою для сприятливої посттравматичної адаптації. Вкрай актуальною є розробка поведінкових втручань, які можуть бути механічно керованими, низької інтенсивності та надаватимуться не спеціалістами, тобто будуть легкими у застосуванні, що сприятиме забезпеченню їх широкому використанню та доступності.