Обмеження життєдіяльності та соціальна ізоляція у психічно хворих - Prib, Glib (Психосоматична медицина та загальна практика, 2018)
Актуальність: Важливими проблемами при психічних та поведінкових розладах є медична, соціальна та професійна оцінка хворих та розробка реабілітаційної програми. Але, недостатнє урахування основних принципів медико-соціальної експертизи призводять до планування і проведення не завжди адекватних потребам пацієнта реабілітаційних заходів. Мета: є дослідження сутності та розуміння поняття “обмеження життєдіяльності” та “соціальної ізоляції” в практиці психіатричної допомоги та реабілітації. Матеріали і методи: теоретичний аналіз та узагальнення наукових першоджерел з питань медико-соціальної реабілітації психічно хворих, які мають обмеження життєдіяльності та соціальну ізоляцію. Результати: У статті викладені погляди на розуміння виникнення обмежень життєдіяльності та соціальної ізоляції у психічно хворих. Розглянуто аспекти застосування даних категорій у практики медико-соціальної допомоги та реабілітації. Висновок: на теперішній час спостерігається загальна тенденція, притаманна як зарубіжним так і українським науковцям, що зазначають необхідність будувати надання медико-соціальної допомоги на підході визначення обмеження життєдіяльності та соціальної ізоляції.