Нейрокогнітивне відновлення хворих на параноїдну шизофренію - Molchanova, Olena (Психосоматична медицина та загальна практика, 2017)
Актуальність. Згідно із сучасними уявленнями нейроконітивний дефіцит є фундаментальною ознакою шизофренії (core feature). Дане твердження обґрунтовують стабільністю дефіциту когнітивних функцій, персистуванням когнітивного дефіциту незалежно від фази захворювання та інших симптомів шизофренії. Актуальність пошуку методів нейрокогнітивного відновлення визначається впливом когнітивного функціонування на рівень функціонального результату (functional outcome) пацієнтів із шизофренією. З метою вирішення даної проблеми науковцями активно досліджується такий напрямок у лікуванні пацієнтів із даною психопатологією як «нейрокогнітивна терапія» або нейрокогнітивні тренування. Мета. Оцінити ефективність нейрокогнітивних тренувань у пацієнтів із параноїдною шизофренією. Матеріали та методи. Пацієнти, що відповідали критеріям включення були оцінені за шкалою оцінки позитивних та негативних симптомів (PANSS), шкалою персонального та соціального функціонування (PSP), а також нейропсихологічними методиками (Тест послідовних з’єднань частини А та В, Вісконсинський тест розкладки карток, Тест Лурія). Після проведення аналізу отриманих клінічних даних була розроблена диференційована програма нейрокогнітивного відновлення хворих на параноїдну шизофренію з урахуванням профілю когнітивного функціонування. Усі пацієнти, які були включені у дослідження, випадковим методом були розділені на дві групи. Основна група, в якій проводились запропоновані диференційовані відновні заходи, спрямовані на покращення нейрокогнітивного функціонування, включала 40 пацієнтів. Групу порівняння склали 31 хворий, які отримували лише медикаментозне лікування. Результати. Через 1 місяць спостереження було виявлено статистично значущу різницю між основною та контрольною групами як за загальним балом PANSS так і за більшістю ознак шкали PANSS. Загальний бал за шкалою PSP статистично достовірно підвищився у основній групі і змінився з інтервалу 41-50 до 51-60 (р=0,0001). При виконанні Вісконсинського тесту розкладки карток відсоток неправильних відповідей зменшився на 31,4% (р=0,0001), персеверативних помилок на 20,1% (р=0,042) та збільшилась кількість пройдених категорій на 33,5% (р=0,002). Висновок. Запропонований нами комплекс диференційованого нейрокогнітивного відновлення показав позитивні результати, які відображені у динаміці змін та виявленні статистично значущої різниці між основною та контрольною групами через 1 та 6 місяців спостереження за показниками шкал PANSS, PSР та виконанням нейрокогнітивних тестів.