Міждисциплінарний підхід до корекції больового синдрому у військовослужбовців із посттравматичним стресовим розладом - Ніколаєва, Олександра; Олександр, Коваленко (Психосоматична медицина та загальна практика, 2025)
Актуальність. Поширеність посттравматичного стресового розладу (ПТСР) та хронічного болю серед військових зростає на тлі триваючих бойових дій в Україні. Хронічний біль у цій когорті часто має нейропатичний компонент та супроводжується симптомами депресії, тривожності й дисоціації. Дані міжнародних метааналізів [Koechlin et al., 2018; Tesarz et al., 2020] демонструють складну патогенетичну взаємодію між ПТСР і больовими синдромами, що обґрунтовує доцільність поєднання психотерапевтичних та медичних втручань у міждисциплінарному підході. Мета. Оцінити ефективність міждисциплінарного підходу для зниження інтенсивності больового синдрому, ПТСР та ризику хронізації болю. Матеріали та методи. Проведено одногрупове проспективне дослідження за дизайном «до-після» за участі 30 військовослужбовців віком 22–60 років. Усі пацієнти мали хронічний нейропатичний біль поперекової локалізації та супутні симптоми ПТСР. Медична інтервенція включала фасеткові або корінцеві інʼєкції бетаметазону з анестетиком. Протягом наступного тижня пацієнти отримали коротку програму психотерапії: 1 психоедукаційна сесія, 4–5 індивідуальних сеансів КПТ-напряму, 1 групова інтервенція з релаксаційними техніками. Оцінювання проводилося за шкалами ВАШ, PHQ-9, GAD-7, PCL-5 та DN4, а також за фізикальними тестами (Лассега, боковий нахил). Результати. Після завершення втручань відзначено статистично значуще зменшення вираженості болю (ВАШ: 7,5→3,9; p<0,001), симптомів депресії (PHQ-9: 13,7→9,0), тривоги (GAD-7: 11,3→8,0), нейропатичного болю (DN4: 6,7→4,7) та ознак ПТСР (PCL-5: 37,5→28,9). У 100% пацієнтів біль був нейропатичним, з переважанням периферичних механізмів. Ортопедичні симптоми (тест Ласега, боковий нахил) демонстрували позитивну динаміку у 80% випадків. Обговорення. Отримані результати узгоджуються з сучасними уявленнями про складну нейропсихологічну взаємодію між хронічним болем і симптомами ПТСР. Короткотривалий, але структурований психотерапевтичний супровід, навіть без медикаментозної психіатричної корекції, дає статистично і клінічно значуще покращення за шкалами PHQ-9, GAD-7 і PCL-5. Найбільш виражене покращення стосується фізичного болю та нейропатичного компоненту, що може бути наслідком швидкої дії інʼєкційної терапії та стабілізації афективного фону. Обмеження терміну спостереження та відсутність контрольної групи не дозволяють зробити остаточні висновки про довготривалу ефективність, але демонструють переконливий позитивний короткостроковий результат. Висновки. Міждисциплінарний підхід із поєднанням локальної медичної інʼєкції та короткотермінової психотерапевтичної підтримки знижує рівень болю, тривожності, депресії та симптомів ПТСР у військовослужбовців із хронічним нейропатичним болем. Програма є реалізованою в умовах реабілітації військових. Ключові слова: ПТСР, хронічний біль, військовослужбовці, психотерапія, нейропатичний біль, знеболювальні інʼєкції, міждисциплінарний підхід, реабілітація військових.