Між болем та функціональністю: опосередкована оцінка якості життя за шкалою WHODAS 2.0 у пацієнтів із хронічним болем - Асанова, Азізе (Психосоматична медицина та загальна практика, 2025)
Актуальність. Хронічний біль – це не просто фізичний симптом, а комплексний феномен, що змінює всі сфери життя людини. Він зачіпає фізичне здоров’я психоемоційний стан, соціальні взаємини та професійну діяльність людини. Хронічний біль суттєво впливає на якість життя пацієнтів, часто призводячи не тільки до функціональних порушень та фізичної інвалідизації, але і до психологічної інвалідизації. На сьогоднішній день існує потреба в об’єктивному вимірюванні впливу хронічного болю на функціонування пацієнта в різних сферах життя. Інструмент WHODAS 2.0 дозволяє кількісно та якісно оцінити порушення функціонування, що є важливим кроком у розробці подальших персоналізованих підходів до лікування. Це особливо актуально для мультидисциплінарних команд, які працюють з пацієнтами з хронічним болем. Матеріали та методи. У дослідженні було включено 147 дорослих амбулаторних пацієнтів віком від 18 років до 70 років, з діагнозом первинного, вторинного або змішаного хронічного болю, що тривав більше трьох місяців, згідно з критеріями МКХ-11. Збір соціально-демографічних даних та клінічних характеристик пов’язаних із болем проводились за допомогою скринінгової анкети, оцінка психологічних факторів хронізації болю, таких як тривога та депресія проводилась за допомогою шкали HADS. Для оцінки дисфункції, та опосередкованої оцінки якості життя, пов’язаної з хронічним болем використовувалась шкала WHODAS 2.0. Підготовка даних та аналіз відбувались у ПЗ MS Excel та Jamovi на платформі Windows 11 з використанням методів математичної статистики. Результати. Більшість учасників повідомили про труднощі за шкалою WHODAS 2.0 в доменах, що пов’язані з «Життєвою активністю» та «Участю у суспільному житті» 56.6% та 54.5% відповідно, але рівні дисфункції були незначними або помірними. Виявлені відмінності між чоловіками та жінками у доменах «Розуміння та спілкування», «Пересування» та «Життєва активність». Рівень дисфункції за шкалою WHODAS 2.0 значуще залежив від фінансового статусу та кількості локалізацій болю. Пацієнти з болем у більше ніж в двох локалізаціях мали вищий рівень дисфункції порівняно з тими, у кого біль був локалізований лише в одній зоні (W = 5.03, p = 0.001). Кореляційний аналіз показав, що рівень дисфункції за шкалою WHODAS 2.0 має значущі позитивні кореляції з усіма досліджуваними змінними: депресією (rs = 0.647, p < .001), тривогою (rs = 0.618, p < .001) та інтенсивністю болю (rs = 0.379, p < .001). Найсильніша кореляція спостерігалась між депресією та рівнем дисфункції. Виявлені статистично значущі відмінності між групами (U = 2035, p = 0.022), де учасники, які не займались фізичною активністю, мали вищий середній рівень дисфункції (M = 73.4, SD = 27.1) порівняно з тими, хто займався фізичною активністю (M = 62.8, SD = 19.8). Середня різниця між групами склала 7 балів. Відмінності були також присутні між групами учасників з порушенням сну та без нього (U = 1654, p = 0.003). Учасники, які мали порушення сну, продемонстрували вищий рівень дисфункції за методикою WHODAS (M = 72.8, SD = 26.0), порівняно з тими, хто не мав порушень сну (M = 60.5, SD = 19.0). Середня різниця між групами склала 9 балів. Інтенсивність болю значуще залежила від фінансового статусу(χ² = 7.31, df = 2, p = 0.026), зайнятості (χ² = 8.32, df = 2, p = 0.016) та кількості локалізацій болю (χ² = 9.00, df = 2, p = 0.011). Учасники фінансово не задоволені з нижчим фінансовим статусом, без роботи та з болем у більш ніж в двох локалізаціях мали вищий рівень болю та дисфункції. Висновки. Хронічний біль значно впливає на фізичне та ментальне здоров’я пацієнтів і пов’язаний не лише з характеристиками болю, а й із психоемоційними та соціальними чинниками — тривогою, депресією, порушенням сну, фізичною не активністю та фінансовими труднощами. Шкала WHODAS 2.0 є ефективним інструментом для комплексної оцінки дисфункції, що дозволяє краще зрозуміти потреби пацієнтів та розробити персоналізовані мультимодальні стратегії лікування. Матеріали та методи. У дослідженні було включено 147 дорослих амбулаторних пацієнтів віком від 18 років до 70 років, з діагнозом первинного, вторинного або змішаного хронічного болю, що тривав більше трьох місяців, згідно з критеріями МКХ-11. Збір соціально-демографічних даних та клінічних характеристик пов’язаних із болем проводились за допомогою скринінгової анкети, оцінка психологічних факторів хронізації болю, таких як тривога та депресія проводилась за допомогою шкали HADS. Для оцінки дисфункції, та опосередкованої оцінки якості життя, пов’язаної з хронічним болем використовувалась шкала WHODAS 2.0. Підготовка даних та аналіз відбувались у ПЗ MS Excel та Jamovi на платформі Windows 11 з використанням методів математичної статистики. Результати. Більшість учасників повідомили про труднощі за шкалою WHODAS 2.0 в доменах, що пов’язані з «Життєвою активністю» та «Участю у суспільному житті» 56.6% та 54.5% відповідно, але рівні дисфункції були незначними або помірними. Виявлені відмінності між чоловіками та жінками у доменах «Розуміння та спілкування», «Пересування» та «Життєва активність». Рівень дисфункції за шкалою WHODAS 2.0 значуще залежить від фінансового статусу та кількості локалізацій болю. Пацієнти з болем у більше ніж в двох локалізаціях мають вищий рівень дисфункції порівняно з тими, у кого біль локалізований лише в одній зоні (W = 5.03, p = 0.001). Кореляційний аналіз показав, що рівень дисфункції за шкалою WHODAS 2.0 має значущі позитивні кореляції з усіма досліджуваними змінними: депресією (rs = 0.647, p < .001), тривогою (rs = 0.618, p < .001) та інтенсивністю болю (rs = 0.379, p < .001). Найсильніша кореляція спостерігається між депресією та рівнем дисфункції. Виявлені статистично значущі відмінності між групами (U = 2035, p = 0.022), де учасники, які не займаються фізичною активністю, мали вищий середній рівень дисфункції (M = 73.4, SD = 27.1) порівняно з тими, хто займається фізичною активністю (M = 62.8, SD = 19.8). Середня різниця між групами склала 7 балів. Відмінності були також присутні між групами учасників з порушенням сну та без нього (U = 1654, p = 0.003). Учасники, які мали порушення сну, продемонстрували вищий рівень дисфункції за методикою WHODAS (M = 72.8, SD = 26.0), порівняно з тими, хто не мав порушень сну (M = 60.5, SD = 19.0). Середня різниця між групами склала 9 балів. Інтенсивність болю значуще залежить від фінансового статусу(χ² = 7.31, df = 2, p = 0.026), зайнятості (χ² = 8.32, df = 2, p = 0.016) та кількості локалізацій болю (χ² = 9.00, df = 2, p = 0.011). Учасники фінансово не задоволені з нижчим фінансовим статусом, без роботи та з болем у більш ніж в двох локалізаціях мають вищий рівень болю та дисфункції. Висновки. Хронічний біль значно впливає на фізичне та ментальне здоров’я пацієнтів і пов’язаний не лише з характеристиками болю, а й із психоемоційними та соціальними чинниками — тривогою, депресією, порушенням сну, фізичною не активністю та фінансовими труднощами. Шкала WHODAS 2.0 є ефективним інструментом для комплексної оцінки дисфункції, що дозволяє краще зрозуміти потреби пацієнтів та розробити персоналізовані мультимодальні стратегії лікування.