Психодіагностика у диференційній діагностиці депресивних розладів підліткового та молодого віку - Пуховський, Богдан; Пилягіна, Галина (Психосоматична медицина та загальна практика, 2024)
Однією з найважливіших проблем сучасної клінічної психіатрії є депресивні розлади (ДР) підліткового та молодого віку, які найчастіше мають коморбідне поєднання, насамперед, з проявами саморуйнівної поведінки (СрПв). Саме тому, питання якісної і своєчасної діагностики та ефективного лікування цих психопатологічних порушень постійно перебувають у фокусі наукових досліджень і потребують додаткового вивчення. Мета: вивчити особливості ДР в підлітковому та молодому віці та їх коморбідність з іншими психопатологічними порушеннями у відповідності до статі, а також визначити ефективність застосування психодіагностичних методів у діагностиці та лікуванні цих порушень. Матеріали і методи: досліджено 64 амбулаторних пацієнта у віці 15 – 19 років: 14 юнаків (21,9%, середній вік – 17,2±1,5) та 50 дівчат (78,1%, середній вік – 16,6 ±2,1) з ДР, згідно критеріям Міжнародної класифікації хвороб 10-го перегляду. Всім учасникам було проведено психодіагностичне дослідження за допомогою опитувальника депресії А. Бека (BDI), проективної методики Е. Вартегга (WZT), та опитувальника «Смисло-життєві орієнтації» (СЖО) Результати: За результатами дослідження в обстежених було діагностовано різні варіанти ДР з синдромальною коморбідністю. Серед всіх випадків найбільшу кількість склали пацієнти з істеро-депресивний синдромом. Достовірне домінування цієї симптоматики та депресивно-депересоналізаційного/дереалізаційного симптомокомплексу було виявлено у дівчат, тодя як юнакам більш притаманним було формування депресивно-обсесивного та тривожно депресивного синдромів. В усіх обстежених були виявлені певні маніфестні прояви СрПв, а саме, суїцидальні тенденції, суїцидальні думки та суїцидальні фантазії. Суїцидальні думки, а також несуїцидальні самопорізи та екскоріації (у сукупності) як прояв зовнішніх форм аутодеструктивної поведінки достовірно переважали у дівчат (відповідно р=0,042 та р=0,017). За результатами психодіагностичного дослідження, згідно шкали BDI, тяжкий рівень депресії значно частіше зустрічавсяу дівчат у порівнянні з юнаками (р=0,007). Інтерпретативний аналіз малюнків обстежених пацієнтів за WZT (змістовність зображення та особливості малювання з використанням шкали Р. Лайкерта як способу формалізації даних) дозволив визначити їх типи: примітивний, сюжетний, творчій. Було виявлено, що найчастіше в цілому зустрічався «примітивний» варіант малюнку зі статистично значущим його переважанням серед юнаків (p=0,047). «Творчі» малюнки з великим переважанням (у 4,89 рази частіше) спостерігалися в дівчат у порівнянні з юнаками (p=0,044). За результатами тесту СЖО 87,3% обстежених мали занижений загальний показник тесту щодо усередненої норми, відповідно до статі, а рівень самоусвідомлення та розуміння сенсів життя в середньому склала в юнаків 55,1%, а в дівчат – лише 29,7% від усереднених нормативів за окремими субшкалами тесту. Висновки: Проведене дослідження довело важливість використання тестів BDI, WZT та СЖО у деференційній діагностиці ДР в підлітковому та юнацькому віці задля визначення тактики фармакотерапії та психотерапевтичної роботи з цими пацієнтами.