Обґрунтування інтегрованого підходу ведення ВІЛ-інфікованих пацієнтів із коморбідною патологією травної системи - Голубовська Olga; Висоцький Volodymyr (Психосоматична медицина та загальна практика, 2020)
Вступ. Серед основних стратегічних та оперативних цілей Державної стратегії протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу, туберкульозу та вірусним гепатитам до 2030 року в Україні визначено забезпечення всебічного доступу до лікування ВІЛ-інфекції, підвищення ефективності моніторингу та супроводу лікування, як опортуністичних інфекцій, так і інших соматичних станів у ВІЛ-інфікованих пацієнтів. Визнається ключова роль сімейних лікарів у виявленні та лікуванні багатьох хронічних гастроентерологічних ускладнень у ВІЛ-інфікованих пацієнтів із моніторингом вживання ними препаратів, що часто застосовуються при таких патологіях та взаємодіють із антиретровірусними препаратами. Мета дослідження: Підвищити ефективність ранньої діагностики та тактики інтегрованого ведення ВІЛ-інфікованих хворих лікарями ЗПСМ шляхом з’ясування особливостей перебігу ВІЛ-інфекції за наявності коморбідної патології травної системи та створення алгоритму надання медичної допомоги цим хворим. Матеріал та методи. Дослідження проводилися на базах п’яти регіональних центрів ВІЛ/СНІДу України впродовж 2017-2019 років. Рандомізовано відібрані 342 дорослих ВІЛ-інфікованих пацієнти були розподілені на дві групи – з супутнім ураженням та без супутнього ураження травної системи. Використовувались наступні методи дослідження: загальноклінічні та лабораторні біохімічні, молекулярно-генетичні, імунологічні, імуноферментні, інструментальні (ФГДС, рентгенографія органів грудної клітки, УЗД органів черевної порожнини, комп’ютерна томографія грудної та/або черевної порожнини), аналіз первинної медичної документації, консультації суміжних спеціалістів за показаннями, анкетування, статистичні методи. Результати. Встановлено, що частота виявлення патології травної системи у пацієнтів з ІІ, ІІІ та ІV клінічними стадіями ВІЛ-інфекції спостерігалась достовірно частіше, ніж у пацієнтів з І клінічною стадією, достовірно частіше поєднувалась з туберкульозом, кандидозом, хворобами нирок та ВІЛ-енцефалопатію та мала комбінований характер. У ВІЛ-інфікованих пацієнтів з патологією травної системи достовірно частіше спостерігались прояви астеновегетативного і диспептичного синдромів, зниження маси тіла, анемія і лейкопенія, підвищення активності печінкових ферментів, низький рівень СD4+ лімфоцитів та збереження вірусного навантаження на тлі антиретровірусної терапії. За наявності патології травної системи достовірно частіше спостерігалися заміни, перерви та прояви побічної дії антиретровірусної терапії. Результати проведеного аналізу опитування лікарів показали роль лікарів ЗПСМ в поточному обстеженні та веденні ВІЛ-інфікованих осіб із коморбідною патологією травної системи. Висновки. Для виявлення захворювань органів ТС у ВІЛ-інфікованих необхідно проводити комплексне лабораторно-інструментальне обстеження з урахуванням можливості комбінованої патології. Запропонований алгоритм інтегрованого ведення ВІЛ-інфікованих хворих із коморбідною патологією ТС лікарями ЗПСМ з урахуванням найбільш інформативних клінічних та лабораторних критеріїв, дозволяє підвищити ефективність ранньої діагностики і тактики інтегрованого ведення ВІЛ-інфікованих хворих лікарями загальної практики – сімейної медицини.