Застосування психоедукації базованої на протоколі КПТ з використанням односесійної віртуальної експозиції в межах психологічної підтримки студентів зі страхом публічних виступів: результати пілотного дослідження - Аврамчук, Олександр; Острижко, Юлія (Психосоматична медицина та загальна практика, 2020)
Актуальність. Тривога й страх перед публічними виступами є однією з поширених скарг студентів впродовж навчання. Поширеність та наслідки для психологічного благополуччя дають можливість обговорювати страх перед публічними виступами у контексті патопсихологічних змін, які сприяють розвитку соціального тривожного розладу чи є варіантом його перебігу. Водночас постійна напруга та емоційний дистрес під впливом тривожних переконань можуть сприяти розвитку інших коморбідних патологій, таких як депресивний розлад, інші тривожні розлади чи зловживання психоактивними речовинами як спосіб опанування тривоги. Розробка та імплементація ефективних психологічних/психотерапевтичних інтервенцій самодопомоги та психологічної підтримки з використанням віртуального середовища вже зарекомендувала себе при роботі з специфічними фобіями та іншими тривожними станами, і може бути застосована у превентивних заходах щодо соціального тривожного розладу серед студентів. Мета. Дослідити вплив психоедукації базованої на протоколі КПТ з використанням односесійної віртуальної експозиції на рівень соціальної тривоги студентів перед публічним виступом та характер соціальної взаємодії під час навчання. Методи. Оцінювання рівня соціальної тривоги за допомогою шкал SPIN (SocialPhobiaInventory) та SPRS (SocialPhobia Rating Scale), клінічне напівструктуроване інтерв’ю, спостереження та оцінка змін при застосування експозиції у віртуальному середовищі. Результати. У порівнянні з контрольною групою відмічено статистично значиме зниження усіх показників за шкалами SPIN (р<0,001) та SPRS (р<0,001) в експериментальній групі через 1 місяць після застосування віртуальної експозиції. Зниження рівня соціальної тривоги за шкалою SPIN до застосування інтервенцій та через 1 місяць після, статистично відрізняються в залежності від приналежності до експериментальної групи (F = 5.06, p = 0.035) та часу (F = 5.46, p = 0.029), й суттєво від вихідного рівня соціальної тривоги (F = 124.8, p = 0.000). Значимість змін у експериментальній групі у цілому по шкалі SPIN досягається за рахунок зниження показника у підгрупі з високим рівнем соціальної тривоги, де статистична значимість суттєва р<0,001. Відмінності змін рівня соціальної тривоги за шкалою SPRS до застосування інтервенцій та через 1 місяць після в залежності від приналежності до експериментальної групи (F = 9.39, p = 0.006), часу (F = 12.33, p = 0.002) та вихідного рівня соціальної тривоги (F = 12.06, p = 0.000), також суттєві. За методикою SPRS у експериментальній групі виявлено статистично значиме зниження за показником виснаженості й загального обмеження, що накладає соціальна тривога (p<0,001), та статистично значиме зниження у застосуванні окремих типових стратегій уникаючої поведінки та впливу типових непродуктивних переконань (p<0,05, відповідно). Висновок. Застосування психоедукації базованої на протоколі КПТ з використанням односесійної віртуальної експозиції показало себе ефективним засобом для зниження страху перед публічним виступами. Через 1 місяць після проходження запропонованих інтервенцій у експериментальній групі виявлено значне зниження інтенсивності тривожних відчуттів, впливу непродуктивних переконань та зміни поведінки, які підкріплювали їх. Відмічено, що найбільш суттєвого ефекту було досягнуто у підгрупі учасників з високим вхідним рівнем соціальної тривоги та маніфестними ознаками відповідними критеріям соціального тривожного розладу. Такі зміни обумовлені необхідністю й своєчасністю надання психологічної підтримки цій категорії учасників. Враховуючи, що отримані нами результати не є повними, вони потребують подальших досліджень та розширення експериментальної бази.