Поширеність розладів спектру аутизму у дорослих психіатричних пацієнтів: систематичний огляд - Хаустова, Олена; Марценковська, Інна (Психосоматична медицина та загальна практика, 2019)
Враховуючи досліджену поширеність розладів аутистичного спектру (РАС) серед дорослих немає достатніх даних про поширеність РАС серед осіб, що перебувають на стаціонарному психіатричному лікуванні. Метою даного огляду є проведення систематичного огляду літератури щодо поширеності розладів аутистичного спектру серед дорослих пацієнтів психіатричних стаціонарів. Критерії включення статей включали: а) дослідження поширеності розладів спектра аутизму; б) дослідження в популяції дорослих психіатричних стаціонарів. Були використані дані, що стосуються року та місця проведення дослідження, а також кількості осіб. Огляд статей проводився в наступних електронних базах даних: PubMed, Medline, CINAHL, PsycINFO і EMBASE. Крім того для розширення обсягу даних використовувалися консультації фахівців в цій галузі. В результаті пошуку було визначено 4 дослідження, які задовольняли критеріям включення, проведені у різних психіатричних стаціонарних установах, включаючи приватні та державні. Існували значні відмінності в методологічних підходах, включаючи скринінгові тести, діагностичні інструментарії, використані діагностичні критерії. Оцінки поширеності РАС серед популяції дорослих осіб в психіатричному стаціонарі варіювалися від 2,4 до 9,9 %. З доступних на даний час даних низки досліджень, встановлено, що поширеність РАС збільшується у стаціонарних психіатричних умовах щодо загальної популяції. Проте, ці дані можуть бути обумовлені іншими факторами. Разом з тим, діагностичні критерії також можуть мати глибокий вплив на отриману оцінку поширеності. Існує потреба в подальших дослідженнях серед цієї групи пацієнтів для розширення доказової бази, а також для розробки ефективних стратегій для виявлення пацієнтів з високою ймовірністю РАС в психіатричних стаціонарах серед дорослого населення. Дорослі пацієнти, що знаходяться в психіатричних стаціонарах дійсно потенційно можуть стати мішенню для ідентифікації тих, хто має РАС, хоча в першу чергу необхідно визначити, чи є РАС дійсно значно більш поширеним розладом серед людей у цій групі відносно спільноти.